Olin 18-vuotias, kun näin lindy hopia ensimmäistä kertaa.
Olin fuksi Teksasin yliopistossa, Austinissa,
ja Duke Ellingtonin "Rockin' in Rhythm" soi.
Lavalla oli neljä paria,
jotka tekivät heittoja, ja se oli niin uskomatonta,
leikkisää, hauskaa ja maagista. Katsoin sitä ja ajattelin:
"Minun on pakko tehdä tuota."
Olen swing-tanssija, koska rakastuin siihen.
Tärkeintä on musiikki, joka tuo minut takaisin yhä uudelleen.
Tanssin siis aina.
Lindy hop on niin vapaata, niin hauskaa.
Ja mikä tahansa käy.
Tätä riippuvuutta on niin vaikeaa selittää ei-tanssijoille.
En usko, että he todella tajuavat sitä.
Toisen kanssa tanssiminen -
ja yhteyden löytäminen. Se on kuin -
seksiä amfetamiinin vaikutuksen alaisena tai jotain.
Swing-tanssi on onnellisuuden tavoittelua.
Se tapa, miten nyky-yhteiskuntamme rakentuu,
eristää monia ihmisiä.
He oikeasti elävät hiljaisessa epätoivossa.
He nousevat ylös aamuisin, menevät töihin, palaavat kotiin,
istuvat yksin kotona katsomassa tv:tä,
menevät ehkä ostoskeskukseen, sitten nukkumaan, nousevat ylös aamulla,
ja sama toistuu toistumistaan.
Meistä tulee yhä eristyneempiä.
Olen viimeistä sukupolvea, joka kasvoi ulkona. Menimme ulos, pyöräilimme.
Oli vuorovaikutusta. Oli koulu, välitunteja, pelejä.
Nyt se on videopelejä,
eristymistä, ja ihmisten on vaikea samastua.
Ihmisillä ei ole enää ihmissuhdetaitoja.
Maailmasta on tulossa yleisöurheilua.
Ennen, kun mentiin konserttiin,
kaikki lauloivat mukana ja nauttivat hetkestä.
Nyt konserteissa ihmiset ovat näin -
puhelintensa kanssa.
Kaikki on vain Facebookia, tekstaamista, mesetystä, emaileja, kännyköitä.
Ihmiset mieluummin tekstaavat kuin puhuvat toisilleen.
Kiitos Jumalalle tanssista.
Kiitos lindy hopista, koska se tuo tähän tasapainon.
Olen tanssija.
Olen tanssinut -
29, 28 vuotta elämästäni.
Se on kuin tarkoitus ja kutsumus.
Muistan, kun sain ensi kertaa palkkaa tanssimisesta,
ja ajattelin: "Oikeasti?"
Olin haltioissani, että saattoi saada palkkaa tekemällä jotain, jota rakastaa.
CATALINA, KALIFORNIA
BEVERLY, MASSACHUSETTS
MÜNCHEN SAKSA
MALESIA
ENGLANTI
SKOTLANTI
AUSTIN, TEKSAS
ASHEVILLE, POHJOIS-CAROLINA
RUOTSI
BOLOGNA ITALIA
MONTREAL, KANADA
PIETARI, VENÄJÄ
Annetaan aplodit Michaelille ja Evitalle.
En tee sitä kilpailun takia.
En tee sitä voittaakseni, vaan tanssiakseni.
Ensin itse, jokainen oikealla jalalla, lähde -
seiska, kasi, yy, kaa, koo, nee, viis.
Kokopäiväisenä ammattitanssijana -
saan pääosan tuloistani opettamisesta.
Kilpailuista ei voita paljon rahaa.
Se ei ole ollenkaan kuin seuratanssipiireissä.
Viis, kuus. Viis, kuus, seiska.
Ja yy, koo, viis, seiska, kasi.
Kaa, nee, viis, seiska.
Ylös. Kaa, koo.
Tämä ei ole ison rahan liiketoimintaa.
Ne, jotka tekevät tätä kokopäiväisesti, pärjäävät nipin napin.
Jos he haluaisivat rahaa,
he keittäisivät kahvia työkseen.
Ulkomailta saa enemmän rahaa.
KREIKKA
Siellä olen uutuus.
ITALIA
Olen erikoisvieras New Yorkista.
RANSKA
Saan sen vuoksi enemmän rahaa viikonlopusta.
SAKSA
Piirissä olevista tanssijoista kehittyy perhe,
joista tulee todella hyviä ystäviä.
Odotat näkeväsi heitä.
Jos otat sen vakavasti,
ja oivallat, että nämä eivät ole palkallisia lomia.
Minut lennätetään johonkin, ja saan maksun, kun luon -
oppilaille ja yleisölle tämän kokemuksen.
Jos en pääse,
he ottavat jonkun toisen.
Teen töitä rakennusurakoitsijan 24 tunnin hätäpalvelussa,
joten ryömin talojen alla ja ullakoilla, näen hämähäkkejä, rottia,
jätevettä, kakkavettä, kaikkea hauskaa.
Se on mielenkiintoinen työ.
Joka päivä on erilainen.
Olen koko ajan hälytysvalmiudessa,
joten tanssin, kun voin.
Joskus pitää lähteä tansseista.
Minä ja tanssiparini Chanzie -
yritämme löytää yhteistä aikaa, mutta hänkin on töissä.
Koko nimeni on Chandrae Roettig.
Se on ollut katastrofi koko elämäni.
Steve on hauska, ja me nauramme aina.
Siteeraa jotain.
Onko hänellä kaikki?
Olisin voinut nyrkkeillä, olla jotain.
Poikasi on niin ääliö,
että jätti henkkarinsa kuolleen käsiin.
Siinä kaikki.
Steve ja minä emme ole yhdessä,
mikä on kivaa, koska -
se puoli ei koskaan tule esteeksi.
Halusin aina muuttaa Los Angelesiin tanssimaan.
Se oli Hollywood-tyyliä. Se on paljon sujuvampaa.
Pukeudutaan vanhanaikaisesti.
Sitten näin filmin Camp Hollywoodista ja ajattelin: "Haluan tuonne."
Camp Hollywood on valtava tapahtuma.
Minä ja monet muut opimme -
katselemalla kilpailuvideoita,
ja nyt siellä kilpaileminen...
Kyllä, olemme hermostuneita.
Useimmat eivät edes tajua,
että kilpailuissa koreografia...
MANNING -SÄÄTIÖ
...on improvisoitua.
Parinsa kanssa voi harjoitella pitkään, mutta kun menee sinne,
ei ole mitään tietoa, mitä soitetaan -
ja kuinka nopea rytmi on.
Omaa vuoroaan ei myöskään tiedä.
Jos tekee jonkin kovan jutun,
koko maailman hopaajat -
katsovat sitä YouTubesta,
ja jos he pitävät siitä, he hakevat parin kaupunkiinsa,
ja palkkaavat opetuskeikalle.
Siten lindy hop -opettajat tienaavat leipänsä.
Olemme uusi tanssipari, joten...
Olleet yhdessä puolisen vuotta.
Tietysti haluamme edustaa tosi hyvin.
Toivottavasti saadaan opettaa.
Haluamme päästä eteenpäin.
KV. OPETTAJIA
Tämän swing-kuplan historia...
Tässä on swing-kupla. Jo näyttää.
Swing-kuplassa on lindy hop,
East ja West Coast Swing,
Collegiate Shog...
- Shag. - Carolina Shag,
Balboa, St. Louis Shag,
D.C. Hand Dancing.
Sitten on Cajun Zydeco Dancing.
Löytyy boogie woogie, rock 'n' roll,
bugg, ruotsalainen bugg, double bugg,
ja niin edespäin.
Ne kaikki kuuluvat -
swing- ja jazz-aikakauden tanssigenreen.
Lindy hop on se alkuperäinen,
ja niin monta haaraa -
on lähtenyt tästä ihmeellisestä puusta.
Jopa monet liikkeet, joita näkee hip hopissa -
ja muissa tansseissa, ovat lähtöisin samasta pisteestä.
OPETTAJA, VENTURA
Kun hopaa, niin tanssii swingiä, kulta.
Tanssii swingiä, beibi.
SWING-LEGENDA
Swing-out on lindy hopin Graalin malja.
Se on liike, jota ei voi tehdä tarpeeksi.
Siinä on synkopointi, venytys,
energian kerääminen, pyörähdys ympäri -
ja parin sinkoaminen poispäin.
Hän lähtee niin kovaa,
että liike näyttää jatkuvan,
mutta elämänlanka viejään kestää -
ja tuo seuraajan takaisin käsivarsille,
ja sitten tehdään se uudelleen.
Tansseilla on tunnelmansa.
MATEMATIIKAN PROFESSORI, USNA
Tango on hyvin dramaattista,
West Coast Swing voi olla kiihkeää ja salsa seksikästä,
mutta lindy hop on hassua. Se on naurettavaa.
Oletko nähnyt tällaisia liikkeitä seuratansseissa?
Kilpatanssissa on säännöt.
Käden pitää olla tässä.
Pään pitää olla näin. Swingiin ei voi tehdä sääntöjä.
Täydellistä teknistä asentoa -
ei monesti lindy hopissa ole,
joten voi antaa mennä vapaasti,
heittää vain kädet ilmaan,
potkaista.
Se on vapauttavaa.
On vähemmän virheitä, jotka ovat edes mahdollisia,
koska ei ole virhettä.
- Valmis? - Joo.
Niin, tämä on...
Tämä on ensimmäinen keksitty heitto.
Swing-tanssi on perinteistä -
mies-nainen-parijuttua,
- ja harva nainen uskaltaa tehdä näin... - Niin.
Ilman miestä.
Minulle se on myös poliittista.
On tärkeää pystyä tekemään juttuja parina,
vaikka ei olla rakastuneita.
Koska monet miehet ovat olleet -
läpi historian -
kuuluisia showbisnespareja.
Naisten pitää olla niin paljon parempia pareina.
Kilpatanssijat eivät koe meitä uhaksi,
kunnes olemme aivan edessä.
Ensimmäinen laulumme...
Minusta on kiva leikkiä harmitonta.
On ruotsalaista -
olla enemmän altavastaaja.
Se on ruotsalaista.
Swing-tanssi alkoi 1920-luvun lopulta...
TANSSINSÄILYTTÄJÄ
...kun maamme oli pahimman lamansa syövereissä.
Ihmiset olivat niin luhistuneita.
He olivat menettäneet kaiken,
jolloin musiikin, tanssin ja liikkeen -
tarkoitus oli elähdyttää, nostaa mielialaa,
antaa aihetta nauruun ja hymyyn edes hetkeksi.
Se oli ainoa vapahdus huonoista ajoista.
He tekivät kovasti töitä ja säästivät -
pienimmätkin kolikkonsa...
MERIJALKAVÄKI
...jotta pääsivät ulos kerran tai kaksi viikossa tanssimaan.
Tämä syntyi mustissa yhteisöissä.
Se alkoi Harlemissa katutanssina.
Afroamerikkalaiset tanssivat jalkakäytävillä ja kaduilla -
ja toivat sen lopulta tanssisaleihin.
Se on meidän musiikkiamme.
Louis Armstrong antoi meille soinnin,
Basie antoi biitin -
ja Duke Ellington sanoi:
"Se ei merkitse mitään ilman swingiä."
Se musiikki vie väkisin mukanaan.
SWINGIN LEGENDA
Se oli se tanssin olemus,
se pyrkimys onneen,
pyrkimys iloon vastoinkäymisten keskellä,
mikä inspiroi maailmaa.
Lindy hopia esiteltiin Harlemin tanssisaleissa,
mutta Savoy salli ensimmäisenä -
mustien ja valkoisten tanssia yhdessä.
Puhutaan ajasta,
jolloin Harlem oli valkoisten leikkikenttä.
Kadun päässä oli Cotton Club. Valkoiset menivät sisään.
Mustat tanssijat eivät päässeet etuovesta.
Harlemin keskustassa oli tanssisali,
ja kun sen ovet avattiin, tuli valkoisia,
mutta myös mustia samoista ovista.
Näin ei ollut missään muualla Harlemissa.
Hopaajien ensisukupolvi aloitti siellä, mutta tanssi tuli täydelliseksi -
Norma Millerin ja Frankie Manningin ryhmän -
avulla.
Ovelleni koputettiin.
Se oli Whitey.
"Hän sanoi:" Haluaisin, että tulet kanssamme tanssimaan,
koska en halua, että tanssit meitä vastaan."
Frankie Manning yltää niin kauas -
ja laajalle lindy hopissa,
että et voi hopata tietämättä hänestä.
Frankie oli yksi ryhmän pääkoreografeista.
Hän keksi ensimmäisen heiton.
Minä vain tanssin.
Swing-tanssi oli kuuma juttu,
ja sitten se melkein katosi vuosikymmeniksi.
Swing-tanssi kuoli,
koska ihmiset lopettivat.
JAPANI ANTAUTUU
Sotilaat palasivat.
Kaikki halusivat vain perustaa perheen.
Jätin lindy hopin, piste.
Jätin Savoyn. Siellä ei ollut työtä.
USA: N POSTILAITOS
Frankie meni postiin.
Hänestä piti olla vastuullinen -
ja tienata leipänsä.
FRANKIEN YSTÄVÄ
Menin sinne ajatellen,
että olen siellä väliaikaisesti.
He tiesivät showbisnestaustani,
mutta en kertoillut siitä.
En kertonut: "No joo, tein sitä ja tätä."
Pitkään aikaan ei kuulunut mitään.
Puhutaan siis 30-40 vuodesta.
Et olisi voinut kuvitella,
että swing ja lindy hop palaisivat.
En.
LOS ANGELES, KALIFORNIA
Johdan Camp Hollywoodia -
ja kansallista jitterbug-kilpailua,
joka on swing-tanssijoiden pitkä viikonloppukokoontuminen.
Olen tehnyt sitä vuodesta 1998.
Se lähti nousuun. En ajatellut, että siitä tulisi vuosittainen tapahtuma,
mutta pian kävi selväksi, että sen pitäisi olla.
Yy, kaa.
Yy, kaa, koo, nee.
Kerromme ihmisille: "Menemme tanssiviikonloppuun."
He kysyvät: "Voititteko?"
Sitten he sanovat: "No, mitä muuta siellä voi tehdä?"
Tanssitunteja päivisin,
opettajien esityksiä,
tanssia iltaisin. Ne ovat hyvä tilaisuus -
olla esillä laajemmalle tanssijajoukolle.
Periaatteessa saamme 1800 läheisintä ystäväämme hotellihuoneeseen.
Tanssimme toistemme kanssa,
ja muutama ihminen voittaa -
pari nauhaa tai pokaalia,
mutta suurin osa on seurustelua tanssilattialla.
Kilpailun panokset...
KV. OPETTAJA
...liittyvät sieluun.
Jos teet huippusuorituksen,
sielusi säilyy ikuisuuteen.
Jos häviät tanssilattialla,
olet hävinnyt elämässä, ja olet epäonnistuja.
Nyt on aika tuoda esiin finalistimme,
joten tervetuloa, Steven ja Chandrae.
LINDY-KILPAILU
KANSALLISET JITTERBUG-KILPAILUT
Toisen kierroksen jälkeen -
sanoin: "Me voitimme."
Hän sanoi sen minulle, ja vastasin: "Joo, me voitimme."
Yksi tuomareista katsoi minuun, kun seisoimme rivissä,
ja hän oli vain...
Saimme paljon hienoja kehuja ystäviltä ja sankareilta -
ja kunnioittamiltamme ihmisiltä.
Se oli ihmeellistä.
Jee.
Päätimme lopettaa työmme täällä piakkoin -
ja pyrkiä tanssiuralle...
Kokopäiväisesti yhdessä,
ja yrittää pitää viikoittain tunteja pysyäksemme pinnalla.
Ja sitten, mitä enemmän kilpailemme,
sitä enemmän pääsemme esille,
ja sitä enemmän saamme töitä.
Zoe, tule tänne.
Itse asiassa aloitin swing-tanssin -
ensimmäisen Irakin komennukseni jälkeen.
Liityin merijalkaväkeen vuonna 2001.
Kun palasin takaisin, tuntui, etten pystynyt suhtautumaan -
enää maanmiehiini,
ja tunsin olevani vieraantunut ja eristynyt.
Ajattelin vain kavereita, jotka eivät selviytyneet.
Tulin takaisin, ja halusin vain tappaa itseni.
Tanssi oli minulle valtava purkautumiskeino.
Nähdä ihmiset kaikkine hulluine jalkatöineen,
ja ne heitot ja spagaatit.
He tanssivat vanhanaikaisen musiikin tahtiin -
ja pukeutuivat sen ajan vaatteisiin.
Sillä oli iso vaikutus minuun.
Ajattelin:
"Vaikka se kestäisi loppuelämäni,
aion opetella tekemään tuota."
Sain siitä syyn elää.
Yksi hämmästyttävimmistä kokemuksistani -
oli Camp Hollywood viime vuonna.
Vaihdoimme tanssipareja,
ja sain Mon, yhden suosikkitanssijani maailmassa.
Muistan, kun seisoin siinä Mon vieressä,
kun bändi alkoi soittaa,
"ajatellen:" Vau, tämän vuoksi tein sen.
Näitä hetkiä varten."
Kaikilla on ollut synkät aikansa.
Kaikki ovat joskus olleet tilanteessa,
jossa he löytävät syyn jatkaa eteenpäin,
ja minulle sillä hetkellä,
se oli...
se oli se tanssi. Se oli lindy hop.
Vuonna 1983, neljä paikkaa -
löysi lindy hopin isosti:
Los Angeles, New York,
Lontoo ja Ruotsi.
Silloin elokuvastudiot -
alkoivat julkaista vanhoja elokuviaan VHS: llä.
Ihmiset saivat näitä elokuvia käsiinsä,
ja katsoivat niitä yhä uudelleen ja uudelleen.
He kysyivät: "Keitä nämä ovat?"
Olin jäämässä eläkkeelle,
kun sain puhelun Erin Stevensiltä.
Hän kysyi:
"Oletteko te Frankie Manning, se tanssija?"
Vastasin: "En, olen Frankie, se postilainen."
IKÄ 74
Monet muut opettajat opettivat minulle askelia,
mutta hän opetti tanssin sydämen ja sielun.
OPETTAJA
Ruotsalaiset kysyivät, kuka tulisi.
He pyysivät minua, mutta kun näin heidän tanssivan,
en pystynyt.
Vastasin: "Ei tule mitään."
Mutta Frankie pystyi, ja...
Frankie on ystävällinen.
Palasin New Yorkiin, tapasin Frankien
HERRÄNG, RUOTSI
...ja sitten hän tuli Ruotsiin vuonna -87.
RUOTSI
ITALIA
Pidän tanssijoista, en aloittelijoista. Opettele kaikki. Sitten, kun tulet,
sanon: "Näytä kahdeksan tahtia." Ainakin tiedät, mistä puhun.
En opettaisi rammalle ravulle kainalosauvaakaan.
Swing-tanssiskene oli jo kasvussa,
ja sitten yhtäkkiä tuli täydellinen tripla.
90-luvun puolivälissä oli elokuva Swing Kids,
Swingers -
ja Gapin mainos.
Ja se nosti swing-tanssin taivaisiin.
Swing-tanssileirejä alkoi putkahdella joka puolelle maailmaa.
Tanssileiriläiset alkoivat sanoa:
"Palkataan Frankie ja tuodaan hänet tänne."
OPETTAJA
Kysyin häneltä: "Kuinka monta viikonloppua -
vietät pois New Yorkista jossain muualla opettamassa?"
Hän vastasi: "Tänä vuonna -
teen 42 viikonloppua."
Siihen aikaan hän oli 85-vuotias.
Pidän ulkomaalaisten tapaamisesta.
Monesti he eivät ymmärrä minua -
enkä minä heidän puhettaan,
mutta he ymmärtävät jalkojeni liikkeen. He sanovat: "Tuo? Joo, osaan tuon."
Kun hän alkaa tanssia, jokainen oppii.
Yhtäkkiä. Se on kuin ihmelääke.
"Huomaan tehneeni sen koko ajan väärin."
Nyt swing-tanssia on paikoissa,
joissa sitä ei olisi ollut koskaan ennen: Pohjoismaat, Länsi-Eurooppa,
Australia, Uusi-Seelanti ja Aasia.
Itse asiassa, juuri nyt yksi suurimmista lindy hop -yhteisöistä maailmassa -
on Etelä-Koreassa.
Se ei ole lindy hop -kilpailu, jos korealainen ei peittoa sinua.
Kaikkien koko maailmassa pitäisi lindy hopata.
Aloitin swing-tanssin -
lukion päättämisvuotenani.
Emeliellä ei ollut tanssiparia, joten hän houkutteli minut mukaan.
Olin aluksi hyvin epäileväinen.
Minä sanoin: "Ei..."
- Minun piti pakottaa hänet. - Joo.
Sanoin: "En pysty edes aerobiciin."
Yritimme kumpikin normaalia työtä psykologeina.
Aamulla herää onnellisena,
menee töihin, ja päivän mittaan puhuu ihmisten kanssa, jotka kertovat,
että elämä on kurjaa eikä elämisen arvoista.
Sitä kahdeksan tuntia, jonka jälkeen -
tavallaan uskoo myös saman.
Viimeisen potilaan aikana -
ajattelee: "Joo, olet oikeassa."
Psykoterapia on kaikkein huonoin -
tapa tehdä ihmisistä onnellisia.
Lindy hopin opettaminen ja ihmisten kanssa tanssiminen -
on paljon parempi tapa tehdä ihmiset onnellisiksi -
ja tehdä maailmasta parempi paikka.
RUOTSALAINEN SWING-YHDISTYS
Ajattelimme pystyvämme yhdistämään -
kaksi työtä ja tehdä töitä 200-prosenttisesti.
Joo.
Mutta se oli mahdotonta.
Suostuimme opettamaan monissa paikoissa,
ja sitten peruutimme, mikä oli hyvin...
- Paha juttu. - ...tyhmää,
koska enää ei pyydetty uudelleen.
Jos on poissa -
puoli vuotta tai vuoden,
ihmiset unohtavat.
Taivuta selkääsi.
Ei.
Matkustamme turistiviisumeilla.
On vaikeaa päästä rajalta läpi,
koska he ihmettelevät, miten voimme lomailla -
- koko ajan. - Joo.
- Joudumme keksimään tarinoita. - Millaisia tarinoita olette keksineet?
- Että olemme todella rikkaita. - Joo.
Todella rikkaat vanhemmat.
Onko teillä muita sisaruksia?
Joo. Me emme itse asiassa ole biologisia siskoksia.
Se on pitkä kertomus.
Tapasimme hyvin kauan sitten.
Meistä tuli läheiset ystävät,
ja sitten päätimme olla siskoja, adoptoida toisemme.
Oletteko pariskunta vai oletteko vain parhaita ystäviä?
- Ei, olemme siskokset. - Siskoksia.
Adoptoimme toisemme.
Teittekö virallisen nimenmuutoksen?
- Joo. - Joo.
Se lukee passeissamme.
Kenen nimen otitte?
- Otimme uuden nimen. - Keksimme sen.
- Keksitte sen? - Kyllä.
Olemme maailman ainoat, joilla on se nimi.
Mieheni on kotona, ja minä olen poissa puolitoista kuukautta.
Mikä on järjestys näiden välillä: poikaystäväsi,
tanssiparisi, sisaruutesi ja tanssi?
Poikaystävä on viimeinen.
Järjestys...
Selvä, toivottavasti hän ei koskaan näe tätä.
Mutta -
minä aina...
Valitsen aina tanssin -
ja tanssiparini ennen häntä.
Tässä vähän Benny Goodmania teille kissoille.
Sen nimi on "All the Cats Join In".
Mikään ei ole parempi seuratanssi kuin lindy hop.
Siinä on viejä ja seuraaja.
Viejän pitää miettiä etukäteen,
suunnitella, mitä he tekevät seuraavaksi, miten hän liikuttaa pariaan.
Seuraaja vastaa siihen, mitä toinen tekee,
ja syntyy hieno keskustelu.
Se on vähän vaikea oppia.
Se on kuin monet hyvät asiat elämässä.
Joutuu ehkä näkemään vähän vaivaa -
saavuttaakseen sen, josta saa valtavan palkinnon.
Kun tanssii swingiä seuratanssina, siinä ei ole koreografiaa.
Siinä tanssitaan sen musiikin mukaan, mitä bändi luo.
On pakko improvisoida.
Täytyy neuvotella vähän kuin jazz-musiikissa,
kyetä kutsumaan ja vastaamaan,
lukemaan toista ja katsoa, mitä tapahtuu.
Jaat mielikuvituksesi toisen kanssa,
mikä on oikeaa läheisyyttä.
Sitä hetkeä ei pysty koskaan toistamaan.
Siksi se on erityistä.
Toisin kuin joissakin muissa tansseissa,
jotka ovat paritansseja, mutta niissä -
"olen tyttöystäväni kanssa, älkää pyytäkö häntä tanssimaan".
Lindy hopissa kaikki tanssivat kaikkien kanssa,
ja mitä useamman, sen parempi. Jos olisi elokuva nimeltä "Lindy hop",
sen iskulause olisi "enempi parempi".
Kun tulin kotiin tansseistasi,
ja kello oli kaksi aamulla...
BÄNDINJOHTAJA
...vaimoni heräsi sängyssä, ja kysyi ensimmäiseksi:
"Tanssitko kaikkien kanssa?"
Vastasin: "Kyllä tanssin."
Vau.
Tuntemattomien välille syntyy uskomaton läheisyys.
Tapaat uuden ihmisen, mutta laulun lopussa,
hän tuntuu lukevan ajatuksesi.
Jos sellainen yhteys syntyisi lähikaupassa,
pyytäisin hänen numeronsa.
Swing-tanssissa jatkat eteenpäin ja löydät seuraavan ihmisen.
INSINÖÖRI
Frankie sanoi sitä kolmen minuutin romanssiksi. Rakastat tanssipariasi -
kolme minuuttia, ja se on ihmeellistä,
ja sitten teet sen yhä uudelleen pitkin iltaa.
Se on riippuvuutta, parempaa,
tyydyttävämpää ja terveellisempää kuin crack,
mutta yhtä addiktiivista.
Taukoamatonta tanssia.
TUOMARI
He muuttavat saliin makuupusseineen kaikkineen.
Tanssimme, nukumme missä vain.
Olen nukkunut tuolissa,
jossa ei mahdu makaamaan.
Istut vain ja...
Ikkunani huurtuvat, kun he tanssivat tuntikausia.
Emme myy savukkeita.
Emme myy viinaa.
Emme myy suklaapatukoita.
Emme myy mitään muuta kuin onnellisuutta.
Kun mieheni kosi minua,
sanoin, että olin jo naimisissa lindy hopin kanssa.
Se on kaikkeni. Se on puhdasta musiikkiin sovitettua iloa.
Vuonna 2005 kaupunki oli -
täynnä kuolemaa,
mutta samaan aikaan täynnä uhmaa ja elämää.
New Orleansista tuli lindy hopin pesäke hurrikaani Katrinan jälkeen.
Moni ammattiopettaja ja muusikko -
muutti tänne tuodakseen sen taiteen takaisin -
kaduille ja pelastaakseen jazzin elämän.
VIISI SENTTIÄ TANSSI
Swing-musiikki nousi New Orleansista tulevasta musiikista,
perinteisestä jazzista.
Kun olin tulossa, olin vähän peloissani,
koska aloin kuvitella mielessäni,
miten fantastista se olisi,
ja pelkäsin pettyväni.
Kun tulin, bändejä oli kaikkialla,
ja kadulla oli tanssia.
New Orleans on ainoa paikka maailmassa, jossa voi löytää lindy hopin kadulta.
Illalla baarit olivat täynnä, joten menimme ulos, koska siellä oli bändi.
Voimme tanssia tässä.
Sitten kävelimme. Tuli toinen bändi. Tanssitaanko?
Se oli kuin tanssijoiden Disneyland.
Musiikki on parantanut New Orleansin asukkaat -
olemassaolonsa alusta saakka.
Juhlimme elämää joka hetki.
BLUES-KILPAILU
Blues-tanssi oli tietysti -
hyvin intiimi tanssi,
jota piti tanssia oman kullan kanssa.
Historiallisesti se oli juttu,
joka kuului kotibileiden iltaan,
kun olit ryypännyt...
KV. OPETTAJA
...yksityisessä juottolassa.
Se ei koskaan ollut salitanssi.
Se on hassua.
En halua loukata ketään,
mutta minusta blues on vähän ällöä.
Monet pelkäävät sitä,
koska se voi olla niin intiimiä.
Siinä on liikkumattomuus, kun painautuu toista vasten,
mikä pakottaa olemaan -
läsnä siinä hetkessä.
KAMPAAJA
Blues-tanssi. Minusta se -
kulkee siinä rajalla. Nautin siitä itse.
Siitä tulee osa sitä, minkä opit swingissä.
Ehkä esiinnyt,
ehkä kilpailet siinä niin kuin me.
Rakastan blues-tanssissa monia hetkiä, joissa riiputaan pystyasennossa -
tai viivytellään ennen seuraavaa askelta -
tai suletaan taivutukseen,
ja vain valutaan toinen toisensa päälle.
Aina sanotaan:
"Ei sitä tiedä, miten vastata silloin, kun... mitä tahansa."
Se pitää paikkansa tanssissa joskus.
Tuntuuko, että katselet jotain toista?
Joo, hän on niin paljon -
voimakkaampi ja hallitumpi -
ja koossa kuin minusta tuntuu.
En ole täydellisen muotoinen.
En näytä lehtikuvalta.
En näytä filmitähdeltä.
En näytä balettitanssijalta.
Silti se on juuri sellaista kuin pitääkin.
On todella pelottavaa -
liikkua aistillisesti.
Siihen tarvitaan luottamusta tai lupa,
ja kuitenkin kaikissa on se.
Me kaikki pystymme tähän,
mutta olemme vain liian kivettyneitä.
Kun opetan bluesia,
yritän käyttää suurimman osan ajasta puhuen psykologiasta -
enemmän kuin "hei, ottakaa tämä askel".
Ehkä ihmiset tarvitsevat sitä silloin tällöin.
He tarvitsevat vain -
luvan joltain toiselta -
tehdä, mitä he haluavat tehdä.
Kun aloitin 90-luvulla,
oli paljon entisiä punkkareita,
mutta nyt enimmäkseen nuoria,
hyvin uskonnollisia ihmisiä ja aasialaisia insinöörejä.
Outo sekoitus, mutta jotenkin se toimii.
On yksi ryhmä, josta ei ole monta.
Heitä on, mutta vähemmän -
kuin heitä pitäisi olla: afroamerikkalaisia tanssijoita.
Se on yksi hassuimpia itseristiriitoja.
Tanssi alkoi Harlemissa.
Se levisi ympäri maailmaa, mikä on hienoa,
mutta kytkös jotenkin irtosi.
Mustassa yhteisössä voi kuulla:
"Me luomme asioita ja jatkamme eteenpäin, jatkamme vain."
Menimme sinne, ja se oli täynnä mustia,
ja he tekivät juttuaan,
joten menimme nurkkaan ja aloimme tanssia.
Meitä oli kymmenkunta.
Kaikki tulivat ja sanoivat:
"Hetkinen, mitä te oikein teette?"
Vastasin: "Se on aika hassua."
Tämä on teidän tanssinne,
"ja te kysytte minulta, mitä minä teen."
Kun puhumme lapsille -
ja kysymme heiltä, mistä tämä tanssi alkoi,
he sanovat Euroopasta tai mistä vain, paitsi Harlemista.
Joten näytän heille vanhoja filmejä.
"Sitten sanon:" Nyt näytän, miten nykyään tehdään,
jotta näette värikuvaa,
"mutta kertokaa, mitä väriä ette näe."
He sanovat: "En näe ruskeaa. En näe itseäni."
Se on surullista.
Mustille ei ole annettu paljon asioita,
jotka ovat osa kulttuuria tai perintöä, josta olla ylpeä,
ja sillä tavoin kasvaminen on kovaa.
On kovaa kasvaa sellaisen omakuvan kanssa.
Mutta olemme vastuussa taiteesta,
josta voin ylpeästi sanoa, että se on minun.
Siihen täytyy kuulua -
heidän vetämisensä sisään, ravistelu,
mutta ota mustat nuoret mukaan siihen, mitä teet.
Tuolla on ihmisiä, jotka tarvitsevat tätä tanssia.
Mitä nuorempana opit sen,
sitä onnellisempi ja sopeutuvampi sinusta voi tulla.
Kun he näkevät nuo filmit, he haluavat tehdä sitä.
He oivaltavat, etteivät voi tanssia housut maassa.
He nostavat housunsa ja aloittavat.
Musiikki, tanssi, jännitys valtaa heidät.
Se on heidän veressään. He eivät edes tiedä sitä.
Menen Chanzien kanssa Washingtoniin -
kansainväliseen lindy hop -mestaruuskilpailuun.
Onneksi olkoon.
- Isosti. - Joo, kiitos.
ILHC on yksi isoimmista -
kansainvälisistä tapahtumista.
Siellä on erilaista energiaa,
koska on niin paljon ulkomaalaisia.
Parhaista parhaat tulevat sinne kaikkialta maailmasta.
Hermostuttaako?
- Hieman. - Aina. Se on...
Enemmänkin vain jännittää.
Enemmän jännittää. Mutta sitä täytyy olla.
Kun musiikki alkaa, hermostuneisuus loppuu.
Myös Yhdysvalloista, Steven Sayer ja Chandrae Roettig
Tämä on paljon enemmän kilpailua -
kuin Camp Hollywoodissa tänä vuonna.
Ja sen jälkeen, mitä ikinä haluatte.
Suositukseni on...
Swingatkaa!
Kiitos, Baltimore.
Se ei ole koti. Kodissa on jotain lohduttavaa.
Kotikenttäetua ei ole.
Niin.
Olemme toisen kentällä.
Baltimore!
Nämä baltimorelaiset, hitto.
Yy, kaa...
Taputtakaa.
Harjoittelimme niin kovaa. Todella.
Ajattelin sen olevan kuin Camp Hollywood,
että voittaisimme kevyesti.
Kun menimme sinne,
siellä olivat kaikki,
kaikki suuret nimet olivat siellä.
Kevin ja Jo osaavat innostaa yleisöä.
He innostivat baltimorelaisia todella hyvin.
Me emme innostaneet.
Jee. Vähän meteliä.
Olimme surkeita.
Olisi pitänyt olla parempia.
CATALINA ISLAND, KALIFORNIA
Maailmassa on paljon paikkoja, joissa voi tanssia.
Yhtä lailla kuin voi mennä rukoilemaan.
Voi rukoilla makuuhuoneessa tai metrossa,
ja uskonnollisia hetkiä voi kokea missä vain,
mutta joskus sitä astuu katedraaliin.
Avalon Ballroom Catalina Islandilla -
on kuin astuisi tanssin katedraaliin.
Muistan, kun tapasin vahtimestarin,
joka oli ollut siellä 30- tai 40-luvulta asti.
Hän oli vanhempi herrasmies.
Ulos mennessä hän sanoi minulle:
"Rouva oli onnellinen show'stanne."
Katsoin häntä kysyvästi,
ja sanoin: "Öh, rouva?"
Hän sanoi: "Niin, tanssisali, rouva",
ja hän on nähnyt ne kaikki."
Voi luoja.
- Joo. - Vau.
Kiitos.
Emme ole tanssineet yhdessä.
Se on kuin taikuutta,
ja se on kuin pieni ihme.
Tunnen itseni paremmaksi kuin olen, koska en ole hyvä.
- Se ei ole totta. - Hän teki sen.
Meidän piti tanssia kolme tanssia peräkkäin.
Se kuulostaa romanttiselta ja dramaattiselta,
mutta niin tapahtuu koko ajan tässä tanssissa.
Löydät jonkun, jonka kanssa sujuu.
Eikä se tarkoita, että nait hänet,
mutta siinä on aito kipinä.
- Steve, miten absoluuttisen ihanaa. - Hei, se oli...
Odotan sitä, kun tapaamme jälleen.
Siitä tulee ihmeellistä.
Fyysisen kosketuksen täytyy olla -
suurin lahja, jonka voimme toiselle antaa.
Ihmiset pelkäävät -
toistensa fyysistä kosketusta,
koska ehkä se on liian intiimiä.
On todella helppoa etäännyttää itsemme.
Valmistuttuani lukiosta ja yliopistosta menin töihin, leimasin sisään ja ulos,
eikä minulla ollut juuri muuta elämää.
Emotionaalisesti olin tavallaan -
piilossa ja lukossa.
Ihmisen ei kuulu elää sillä tavoin.
Jäämme kiinni asioihin.
Jäämme kiinni suorittamiseen tai opiskeluun ja kaikkeen.
Sitä unohtaa vapauden.
Sitä unohtaa spontaanisuuden.
Monilla ystävistäni -
on säännöllinen työ,
jossa he istuvat toimistossa koneellaan,
ja he tapaavat minut Swing 46:ssa tiistai-iltaisin,
koska se on heidän fyysinen henkireikänsä olla ihmisten kanssa,
eikä se ole vain oleskelua baarissa ryypiskellen.
Se on leikkiä.
Täytyy olla jaloillaan ja fyysisesti koskettaa jotain toista.
Joka tanssi on vitsin kertomista -
tai pieni, salainen keskustelu.
Se toisen ihmisen kohtaaminen -
riittää murtamaan alakuloisuuden,
saa oivaltamaan, että kaikki on hyvin.
Katson ympärilleni ja näen 200 ihmistä -
enkä yhtään kännykkää. Se hämmästyttää.
Ihmiset saavat hengähtää kaikesta -
kielteisyydestä, jota moderni kulttuuri kasaa päällemme.
Minulla oli tarve tarttua kädestä -
ja tarve halata ihmisiä -
ja nauraa yhdessä.
En tehnyt sitä ennen lindy hopia.
Se antoi minulle halun -
oppia tuntemaan ihmisiä ja avautumaan.
Se on niin kivaa.
En ajattele -
tulevaisuutta, laskuja...
Ongelmia, niin.
...rahaa. Minä vain tanssin.
Eikö ole kivempi kuulla "tanssi kanssani" -
- kuin "tavataan Facebookissa"? - Aivan!
OPETTAJIA
- Tökkään sinua. - Tökkään sinua.
Yksi erityisimmistä lindy hop -yhteisön ominaisuuksista -
on kunnioitus vanhoja, alkuperäisiä tanssijoita, kohtaan.
Nyky-yhteiskunnassa on hyvin vähän mahdollisuuksia -
olla tekemisissä vanhusten kanssa, jos he eivät ole sukua.
Freda on inspiroinut -
monia meistä tanssijoista pitkän aikaa.
ONNEA, FREDA 90 V.
Olet ottanut meidät mukaan suuren perheen -
jäseneksi. Rakastamme sinua.
ONNEKSI OLKOON, FREDA
He antavat meille rakastamamme asian historian.
He antavat sen meille henkilökohtaisesti, koska he elivät sen. He olivat siellä.
Se koskettaa minua tänne,
todella koskettaa.
Kun aloitin 90-luvun puolivälissä,
monet heistä olivat 70-85-vuotiaita.
Ajattelin: "Voi että",
on suuri etuoikeus, että he ovat yhä kanssamme.
Muutaman vuoden päästä -
"he ovat kaikki menneet."
No, 15 vuotta myöhemmin suurin osa on yhä täällä,
mikä on todella hienoa.
Jotkut tanssivat yhä 90-vuotiaina.
Lopetan tanssin, kun jalkani lakkaavat liikkumasta.
Sitten istun ehkä tuolilla ja yritän jatkaa.
Odota. Tämän nimi on...
Tabby the Cat.
Sinä opit.
Yksi palkitsevista asioista -
on nähdä tämän toiminnan parantavan ihmisten elämää.
Se ei ole se toiminta. Se on yhteisö ja toiminta yhdessä.
Yy, kaa, koo.
Voin sanoa henkilökohtaisesti, että tämä on niin totta,
koska vuonna 2000 meille sattui onnettomuus Peterin kanssa.
Harjoittelimme heittoja -
ajoituksemme varmistamiseksi,
ja yhtäkkiä, kun sukelsin, ja minun piti tarttua hänen jalkoihinsa,
hän ei ollutkaan siinä.
En voinut tehdä mitään.
En ehtinyt laittaa käsiä eteen,
joten putosin päälleni yli kahdesta metristä.
Kuulin rusahdukset ja räsähdykset,
enkä pystynyt tuntemaan vartaloani.
En hengittänyt.
Minä vain makasin, koska halvaannuin.
Niskani murtui viidestä kohtaa.
Olin kuoleman porteilla,
kun swing-tanssiyhteisö teki näin -
ja nosti minut ylös.
Se kannatteli pienillä käsillään,
kunnes kaikki oli hyvin.
CT-KUVAUS/MAGNEETTIKUVAUS
Minulla oli yli 500 tulostettua sähköpostia,
joilla sairaalahuoneeni tapetoitiin.
Joka päivä tuli kukkakimppuja.
He lähettivät ison videoviestin ja soittivat.
Se oli uskomatonta.
Ja se oli -
parantavaa.
Me olemme perhe,
ja teemme kaiken, mitä tarvitset.
Olemme sinua varten.
En osaa edes kertoa,
kuinka moni oppilas on kertonut:
"Pääsin masennuslääkkeistäni."
"Pudotin paljon painoa ja voin paljon paremmin."
"Selviydyin mitä kamalimmasta erosta."
"Menetin työni enkä tiennyt, miten pärjätä,
mutta tämä auttoi sen yli."
Niitä on ihmeellistä kuulla.
Swing-tanssi?
Swing-tanssi.
Sen... jälkeen ILHC: ssä,
meidän piti palata takaisin -
ja uudistaa itsemme ja innostua uudelleen.
2. SIJA
VOITTO
Ja sitten piti mennä takaisin ILHC: hen ja...
Vau.
Viime vuonna meistä tuntui,
ettemme ole mitään.
Pikkuruisia kaloja hyvin isossa lammikossa.
Tänä vuonna tuntuu edelleen pikkukalalta,
mutta olemme todella hyviä pikkukaloja.
Pidän siitä, miltä tanssimme näyttää.
Meistä on tullut parempia.
Haloo.
Hei, ajattelin ilmoittaa,
että pääsitte finaaliin.
- Jihuu! - Mihin finaaliin?
Mitä?
Kun aloitimme parina, tiesin, että mahdollisuuteni -
saavuttaa haluamani tanssissa oli Chanzien kanssa.
2. SIJA
Ja voittajat täällä,
he edustivat...
Tavoitteemme on nostaa Los Angelesin skene...
- Ehdottomasti. - ...kunnioitetuksi.
Se oli "Los Angeles?"
Olet sieltä? Sinun täytyy olla hyvä."
Sillä tavoin kaikki ajattelivat. Jos olit LA:sta, olit kova.
Riviin!
Liikkukaa.
Vauhtia, seis.
Yritän motivoida ihmisiä sillä, mikä motivoi minua.
Jos minä päättäisin, sanoisin: "Chanzie, älä anna heille taukoa. Niitä ei ole."
Taukonne on ennen laulua ja laulun jälkeen.
Laulun aikana painatte täysillä koko vitun ajan.
Sinäkin olet paha poliisi...
- Joskus. - ...mutta et usein.
- Me vaihdamme. - Joo.
Pääasiassa olen hyvä poliisi.
Minä olen paskapää.
Taisimme nähdä Steven ja Chanzien -
ensi kertaa kilpailuvideopätkissä.
Sitten näimme heidän opettavan samassa tapahtumassa, jossa olimme San Diegossa.
DecaVita Sistersin tapaaminen San Diegossa -
oli mahtavaa.
He ovat niin ihania.
Oletteko oikeasti siskoksia?
Tunsin, että he olivat nousussa.
Heillä oli se hehku,
optimismia ja energiaa,
jota ei vakiintuneemmilla pareilla enää ole.
Emelien ja Stevenin välillä oli kemiaa -
ensitapaamisesta lähtien.
Hei, Emelie.
Mitä eilen tapahtui?
Olitteko?
Ei, otimme pari paukkua.
Menitte siis ryyppäämään?
Ei... joo.
Tämä on ruotsalainen tyttöystäväni. Kuvaa hänen hyviä kasvojaan.
- Rakastan häntä. - Joo.
Älkää viitsikö.
Se on helppoa, mutta ei...
Hankaat poskella.
He ovat flirttailijoita kumpikin,
joten...
En odottanut mitään muuta.
Mitä?
Juuri näin nuo viikonloppupajat toimivat.
Menee tanssitapahtumaan.
- Joskus tanssii jonkun kanssa... - Jonka kanssa kemiat sopivat.
Sitä tunnustelee toisiaan, ja tuntuu tosi hyvältä.
Kaikki on niin nopeaa.
Täytyy jättää hyvästit,
eikä tiedä, milloin tapaa uudelleen.
Menee sitten muihin tansseihin.
Tapaa jonkun, joka tuntuu hyvältä.
Sitä vain... workshoppailee.
Tapahtumissa tapaa niitä, joista pitää.
Hei, en ole huora. En ole maannut heistä kenenkään kanssa.
Kerron vain.
Solmitaan suhteita.
Mitä...
Yksi lempisitaattini lindy hopista on:
"Suurin piirrosfilmi voittaa."
Olemme hulluja. Se ratkaisee.
Svengaa!
Kaikista tanssijoista -
te olette hoopoimmat.
Kiitos.
Hopaajat vihaavat sääntöjä.
Kun aloitin kilpailutapahtuman, tein päätöksen,
että teen mahdollisimman vähän sääntöjä.
Meitä kiinnostaa enemmän se,
kun joku nolaa itsensä tavalla,
mikä saa muut osallistumaan siihen huumoriin.
OLETKO ONNELLINEN?
KYLLÄ! NAUTI ELÄMÄSTÄ!
EI... MENE TANSSIMAAN!
Mikä hitto Herräng on?
HERRÄNGIN TANSSILEIRI RUOTSI
Viiden viikon ajan voit tanssia kellon ympäri.
Jos sitä pitäisi verrata,
sanoisin sen olevan swing-tanssin Burning Man -festivaali.
Niin monta hullua juttua tapahtuu Herrängissä joka ilta.
Frankien suosikki-ilta on ristiinpukeutuminen, mekko, peruukki,
yhdessä samoin pukeutuneen poikansa Chazzin kanssa,
ja he ovat kuin -
kaksi eukkoa.
DORRYN HOTELLIHUONE
Päivisin olen munuaissiirtokirurgi.
Silloin tällöin, tapahtumissa,
panemme bileet pystyyn ja ostamme olutta.
Sekosimme pariksi tunniksi.
Tanssimme 20-luvun swingiä.
Selvä.
Tämä on klubimusiikin kaksituntisemme.
Joo.
Sitten palaamme 20-luvulle.
Viileetä.
On hyvin tyydyttävää tulla paikalle -
kuin pieni minijulkkis.
Tapaamani ihmiset kaikkialta maailmasta.
En tiedä, koska näen heitä uudelleen.
Annan heille niin paljon kuin mahdollista,
mutta en voi jäädä -
ja kasvattaa tai hoitaa heitä.
Tuntuu, että jotkut ihmiset ehkä -
jäävät kiinni tähän matkusteluun,
jotta pysyisivät juurettomina,
ikään kuin paeten -
sitä ajatusta.
Sanon sen, koska luulen tekeväni sitä.
Ammattini ja työni -
on opettaa ihmisiä kytkeytymään,
ja silti, omassa elämässäni,
minulle on vaikeaa -
ylläpitää sitä itse.
Elämästäni kuluu niin paljon tien päällä...
LENTOASEMA
...että on vaikea hoitaa ystävyyssuhteita.
On vaikeaa pitää yhteyttä rakkaisiinsa.
Hiljattain, tänä syksynä,
isoisäni kuoli, äitini isä,
enkä minä päässyt kotiin olemaan perheen kanssa -
tai edes hautajaisiin, koska olin Saksassa.
Olen 33, ja minun pitäisi ajatella eläketiliäni ja kaikenlaista.
Mitä minä teen, kun en enää pysty tanssimaan?
Minulla ei ole ikinä ollut mitään muuta työtä,
johon voisin palata. Olen ollut töissä kahviloissa.
Voin pitää tätä yllä pitkään,
ja olen nähnyt ihmisten jatkavan hyvinkin paljon yli 40:n.
Saa kokea niin paljon,
todennäköisesti paljon enemmän kuin muut,
mutta on kysyttävä itseltään, mikä on tärkeintä elämässä?
Koska emme kestä ikuisesti,
emmekä tosiaan tanssi ikuisesti.
Elokuussa -
olimme ostaneet liput Seattleen.
Olimme juuri lähdössä.
Ja -
se oli itse asiassa harjoituksen aikana,
kun tunsin rintakipua.
Ajattelit, että se on jokin tulehdus, vai mitä?
Joo.
Joistain heitoista tai muusta.
En ajatellut sen olevan syöpä.
Koska se oli...
Niin.
Se oli iso kasvain,
suuren kananmunan kokoinen.
He kertoivat, että minun pitää peruuttaa matkani,
ja että tarvitsin leikkauksen.
Kun Rebecka soitti minulle,
ymmärsin heti,
että paljon huonoja asioita tapahtuu tästä eteenpäin,
ja että pelkäisin monta kertaa,
joten tavallaan päätin, että on otettava -
yksi askel kerrallaan.
Aloin ottaa kuvia Rebeckasta, kun hän sairasti,
enimmäkseen, koska halusin tehdä jotain luovaa.
Halusin myös swing-tanssiyhteisön voivan seurata häntä,
koska yhtäkkiä emme voineetkaan matkustaa,
emmekä voineet olla enää joka paikassa.
Ja silti -
me tunsimme sen swing-skenen tuen.
Tuossa kuvassa -
sinä näytät vähän soturilta.
Olin aluksi vähän haluton,
koska se oli niin paljastavaa.
Minulla ei ollut hiuksia,
ja leikkaus ja kaikki.
Minusta hän oli niin voimakas,
ja halusin näyttää sen hänelle,
että me pystyimme yhä tekemään jotain yhdessä.
Hoitoni kesti hyvin pitkään.
Se oli 300 päivää.
- Oliko? - Joo.
Selvä, hyvä.
Pidä kirjaa.
Olen monesti ajatellut,
kuinka en pystyisi enää tanssimaan.
Pitää arvostaa, mitä ruumis tekee puolestamme,
jotta ei ota asioita niin itsestäänselvyyksinä.
LINDY HOPIN LÄHETTILÄS
Vaikka minulla ei olisi ollut mitään käsin kosketeltavaa Frankiesta,
en silti olisi lakannut ajattelemasta häntä.
Frankie kuoli, ja kolme päivää he juhlivat -
tanssien.
Säälin hieman ihmisiä, jotka tulevat nykyään tanssimaan,
eikä heillä ole mahdollisuutta -
tavata henkilöä, jolla olisi Frankie Manningin persoonallisuus.
Hänen toiveensa oli nähdä sen paluu Harlemiin,
ja minä vain sanoin hänelle: "Älä huoli, se palaa."
Tästä eteenpäin -
on kyse sen opettamisesta ihmisille,
mitä hän opetti minulle.
Kun Frankie kuoli,
iso kappale elämääni oli ohi.
Sanoin: "Frankie, mitä minun pitäisi tehdä?
Miten pitäisi jatkaa?"
Sanoin sen maailmankaikkeudelle,
ja kuulin aina mielessäni saman,
Frankien äänen sanovan: "Tanssi."
Minä kuulin ja aloin tanssia.
Työnsin itseni ulos.
Se oli niin nostattavaa, niin ihanaa.
Se oli sellaista onnea minulle ja on edelleen.
Se on elämäni suurin onni.
Frankie sanoi aina,
että ei olisi sotia, jos kaikki tanssisivat.
Se kuulostaa vähän liialliselta tai mahtailevalta, mutta olen nähnyt sen.
On mahdotonta vihata jotain,
jonka kanssa on tanssinut.
Amerikkalaisessa kulttuurissa minua surettaa,
kuinka jakaantuneita meistä on tullut kansakuntana,
ja että ollaan sitä, tätä tai tuota,
ja heidän ystävänsä kannattavat sitä, tätä tai tuota.
Swing-tanssille on ilmiömäistä,
että sieltä löytyvät kaikki.
"On hyvin yleistä, vaikka Facebookissa, nähdä "voi luoja,
näin he uskovat tai ajattelevat",
ja ajattelet, että et koskaan haluaisi puhua heille.
Yök.
Ja silti yhteytesi heihin tanssilattialla oli kaunista.
Kuka tahansa meistä voi mennä melkein mihin tahansa -
ja etsiä paikallisia hopaajia,
eikä ainoastaan kysyäkseen tanssipaikkaa,
vaan todennäköisesti päivälliselle heidän kanssaan,
johonkin yöpymään, saada ystävän,
puolison, kuka tietää?
Vain koska olet hopaaja,
olet automaattisesti hyväksytty ja tervetullut.
Aloin nähdä tämän yhteisön -
olevan enemmän kuin ihmisjoukko, joka kokoontuu tanssimaan.
Meillä on hyvin vahva sidos.
Se on varmaan ihmeellisintä,
kun tapaat jonkun tuntemattoman ja tanssit,
ja tuntuu kuin olisitte tunteneet ikuisesti.
Sama juttu, tämä henkilö uskoo tähän politiikkaan,
uskoo tätä aseista tai hän on tätä seksuaalista suuntausta,
ja voit olla täysin ristiriidassa heidän kanssaan,
ja silti millään niistä ei ole väliä.
Ne ovat kaikki pinnallisia juttuja, joita kasaamme päällemme,
eikä se ole oikeasti, keitä olemme sisimmässä.
Tanssi vie meidät lähemmäs sydäntämme ja sieluamme.
Olen iloinen, että pääsemme, koska viime vuonna emme päässeet.
Siellä parit taistelevat toisiaan vastaan.
Pari 176!
176!
Se on Rebecka ja Emelie!
Tuomarien pitää osoittaa sitä paria, jota pitävät parempana.
Tanssii paria 174 vastaan.
Voittaakseen pitää taistella kahdeksan kertaa,
ja voittaa ne kaikki.
Tiedätte, mitä tapahtuu.
Ottakaa paikkanne.
Minulla ei ole odotuksia tässä kilpailussa.
1. KIERROS
4. KIERROS
6. KIERROS
Emelie ja Rebecka!
7. KIERROS, SEMIFINAALI
Kulunut vuosi on ollut niin paljon muuta juttua,
joka on ollut tärkeämpää,
koska on ollut kysymys elämästä ja ei-elämästä.
Ajattelen nyt sitä,
että monet ottavat tämän niin vakavasti.
Tuntuu vain niin hienolta, että voimme kilpailla.
Se on siunaus.
No niin. Yksi, kaksi, kolme.
Pum!
Chance ja Lisa menevät finaaliin.
Taputtakaa näille molemmille ihmeellisille pareille.
Olen todella ylpeä meistä, etenkin itsestäni,
hyvin ylpeä itsestäni.
Jee.
Viis, kuus, seiska, kasi.
Yy, kaa, eteen, käännös.
Sisään, ulos, tripla.
Olemme intohimoisia ihmisten tuomisessa yhteen.
Perustimme kolme joukkuetta syyskuussa.
Kaikki he kertovat,
että odottavat tätä joka viikko.
Isku.
Kyseessä on jokin sellainen, jossa jokainen voi olla mukana -
osaamisesta ja iästä riippumatta,
koska sitä on yhteisö.
Ei parikymppisistä synny yhteisöä.
Yhteisöön kuuluvat kaikki.
- Olimme Euroopassa ensi kertaa. - Helmikuussa.
Se oli todella jännittävää.
Norma Miller haastatteli.
Se oli mahtavaa.
Hän käski meidät seisomaan.
Hän sai kaikki taputtamaan meille.
Hän sanoi: "Jos teillä on mahdollisuus ottaa tunteja heiltä, tehkää se."
Sain kyyneleet silmiini,
ja ajattelin: "En aio itkeä."
Mutta se oli ihmeellistä.
Tuntui hyvältä kuulla se joltain,
- jota palvoo. - Jota ihailee niin paljon.
ELÄMÄ EI OLE SEN ODOTTAMISTA, ETTÄ MYRSKY MENEE OHI.
SE ON OPPIMISTA TANSSIMAAN SATEESSA.
Joka hetki, kun kuljen kotiin tai kun katselen hattujani ja kenkiäni,
ajattelen:
"Tässä sitä taas ollaan."
Rakastan New York Cityä.
Haluan olla, elää ja tehdä töitä New Yorkissa.
Olen valmis investoimaan ja luomaan jotain -
suurempaa kuin minä itse,
jotain, joka kestää kauemmin kuin minä.
Suuri osa siitä on tämä tanssiseura, jota kehitän Michael Jaggerin kanssa.
Se sisältää kieltäytymisiä töistä, jotta en matkustaisi niin paljon.
Se sisältää uuden oppimista,
kuten veroasioiden ja...
Kaikki pelkäävät veroja.
Rakastan sitä,
koska on aivan uusi ja erilainen tyydytys -
kasvattaa lahjakkuuksia omassa tukikohdassa,
katsoa ja sanoa: "Minä tein tuon."
Jee!
Bravo!
Työskentelemme Harlem Swingsin ja Harlemin lukiolaisten kanssa.
Tämä on jännittävää tanssijoille, minulle,
ja myös näille lapsille.
Frankie olisi varmaan hyvin iloinen tästä.
Ihmiset kysyvät meiltä aina,
oletko nyt kunnossa, onko syöpä pois,
etkä voi koskaan sanoa sen menneen pois,
koska et tiedä,
ja se voi palata.
Jos turvallisuuttasi uhataan,
niin ihmisillä on taipumus -
yrittää rakentaa jonkinlaista...
Turvaa.
Niin. Se on illuusio, koska et ole koskaan turvassa.
Täytyy elää hetkessä -
ja ottaa päivä kerrallaan.
Niin monet luulevat onnellisuuden -
olevan passiivinen juttu, jossa pitää odottaa,
että jotain tapahtuu, ja sitten on onnellinen.
Tämä ajatus, että se on aina askeleen päässä, saavuttamattomissa.
Voi mennä tanssimaan,
ja muistaa, että onni asuu aina sisällä.
Olin etuoikeutettu tapaamaan Count Basien.
Haluaisin jakaa hänen filosofiansa,
joka soveltuu kaikkeen elämässä.
Hän sanoo: "Sinnittele",
sinnittele,
"sinnittele." Kolme sanaa.
Vai onko se yksi sana kolme kertaa?
Se herättää sinut,
elävöittää sydämesi, ja hengität syvemmin.
Naurat. Huudat.
Sitä on olla elossa.
Olimme Frankie Manningin seurassa...
FRANKIEN MUISTOTILAISUUS
...ja hän antoi meille henkensä -
parantaa maailma, tehdä uusi paikka. Jumala siunatkoon teitä.
Tanssi!
Yy, kaa. Yy, kaa, koo, nee.
BINGHAMILLE
Tekstitys: Pentti Perttula